Часопис має на меті створення платформи для фахового обговорення сучасних проблем методології та історії педагогіки, дидактики, теорії та практики виховання, управління освітою, соціальної педагогіки, методики викладання, освітніх інновацій у закладах дошкільної, загальної середньої, професійної, вищої та післядипломної освіти. У публікаціях досліджуються різні аспекти науково-освітнього простору України та закордоння, окремий розділ “Видатні постаті” присвячений висвітленню історичного минулого, важливих пам’ятних дат, діяльності неординарних особистостей педагогічної науки. ISSN 2706-7750 (друкована версія) E-ISSN 2664-9128 (онлайн версія)
Івано-Франківський інститут післядипломної педагогічної освіти, Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника
ОРГАНІЗАЦІЯ ОСВІТНЬОГО ПРОЦЕСУ У ЗАКЛАДАХ ВИЩОЇ МИСТЕЦЬКОЇ ОСВІТИ В КРАЇНАХ ЄС
Європейське суспільство, яке орієнтоване на знання та розвиток особистості людини, створює сприятливе середовище для закладів освіти, водночас висуває до них високі вимоги. Особливо важливою є потреба реформування освітніх систем задля ефективної інтеграції мистецької освіти в широкий контекст розвитку критичного мислення, творчості та культурної відкритості, що відповідає актуальним вимогам сучасної глобалізованої культури. У статті розглядається організація освітнього процесу та підготовка майбутніх фахівців мистецької освіти в європейських країнах: Чехії, Словаччині, Німеччині, Австрії, Румунії, Болгарії, Швеції та інших. Нами досліджено, що сучасні європейські заклади вищої освіти демонструють різноманітні моделі освітнього процесу для формування професійних компетентностей майбутніх учителів художніх дисциплін. Визначено, що вчителі художніх дисциплін повинна не лише володіти художніми навичками, а й демонструвати здатність ефективно навчати учнів мистецтву. Це передбачає наявність таких компетентностей: методичних, професійно-художніх, психолого-педагогічних, комунікативних. Таким чином, успішна підготовка вчителів у цій галузі вимагає інтеграції мистецького досвіду з педагогічною майстерністю, що сприяє забезпеченню академічної і професійної мобільності впродовж життя, розвитку особистості людини через освітні інституції.
КРИТИЧНИЙ РЕАЛІЗМ У ПЕДАГОГІЦІ: НОВІ ГОРИЗОНТИ ДЛЯ ТЕОРІЇ І ПРАКТИКИ ТРАНСФОРМАЦІЇ ОСВІТИ В ЧАСІ ВІЙНИ
У статті обґрунтовано філософсько-методологічну сутність і потенціал критичного реалізму як методології для переосмислення місії освіти в умовах війни на тлі складної соціокультурної реальності і необхідності трансформацій; визначено її вплив на формування суб’єктності здобувачів освіти та педагогів задля формування ефективних стратегій управління й викладацької діяльності. На думку авторки, у кризових ситуаціях, коли навчання відбувається в умовах небезпеки, набуття учасниками педагогічної взаємодії травматичного досвіду, втрати стабільності чи зміни соціальних ролей, критична перспектива відкриває нові горизонти для упровадження інновацій у професійну педагогічну практику. Доведено, що педагогіка з перспективи критицизму передбачає теоретичне визначення соціокультурної реальності та її модернізації на засадах соціальної справедливості, а також окреслено деякі інструменти для розвитку критичного мислення здобувачів вищої освіти, зважаючи на виклики воєнного часу, інформаційних загроз, віртуальної небезпеки тощо. Наголошено на потребі підготовки майбутніх педагогів до професійної діяльності під час інформаційної кризи. Запропоновано у практиці суспільно-гуманітарної освіти імплементацію контенту для виховання вільної, відповідальної особистості, здатної мислити незалежно, аналізувати й робити усвідомлений вибір, виявляти креативність в особистісній і професійній педагогічній діяльності.
ФІЛОСОФІЯ ОСВІТНЬОГО ПРОЦЕСУ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ ФАХІВЦІВ ФІЗИЧНОЇ КУЛЬТУРИ І СПОРТУ
У статті визначено філософські засади освітнього процесу підготовки майбутніх фахівців фізичної культури і спорту та доведено їхню вирішальну роль у становленні високопрофесійних і морально зрілих спеціалістів. Обґрунтовано, що спортивна сфера є багатовимірним феноменом, що охоплює не тільки фізичну підготовку, а й низку психологічних, культурних і соціальних чинників, тому вимагає комплексного підходу до професійної освіти. Встановлено, що ключові змістовні параметри (цілісність, етичність, інноваційність і соціальна відповідальність) задають напрям формування гармонійного й ефективного освітнього середовища, у якому студенти мають змогу розкрити свій потенціал і набути необхідних компетентностей. Охарактеризовано філософські парадигми (гуманістичну, екзистенціально-ціннісну та прагматичну), кожна з яких підкреслює різні аспекти взаємодії людини зі спортом, дозволяючи формувати індивідуальні траєкторії професійного зростання. Завдяки інтеграції цих філософських орієнтирів у сучасний освітній процес було доведено, що поєднання практичних і теоретичних компонентів сприяє цілісному розвитку фахівця. Це вможливлює глибоке осмислення моральних і етичних принципів, необхідність критичного ставлення до новітніх технологій, а також формує здатність відповідально впливати на соціальне середовище. Здобувачі освіти, котрі усвідомлюють суспільну місію спорту, розвивають не тільки фахову майстерність, а й лідерські та комунікативні навички, що відкривають шлях до усвідомленої та впевненої професійної діяльності. Крім того, наявність філософського підґрунтя допомагає майбутнім фахівцям орієнтуватися в умовах глобалізації, цифровізації та посилених вимог до особистісних якостей, створюючи інтегрований погляд на спортивну діяльність і її роль у житті суспільства. Таким чином, результати дослідження підтверджують важливість концептуального осмислення процесу підготовки фахівців фізичної культури і спорту та поглиблюють розуміння того, як філософія може стати фундаментом для формування конкурентоспроможних, духовно багатих і соціально відповідальних професіоналів.
КОНЦЕПТУАЛЬНІ ПІДХОДИ ДО ФІЗИЧНОГО ВИХОВАННЯ В УМОВАХ НОВОЇ УКРАЇНСЬКОЇ ШКОЛИ
Стаття розглядає концептуальні підходи до фізичного виховання в умовах Нової української школи, акцентуючи увагу на важливості інтеграції фізичної активності з іншими навчальними дисциплінами та персоналізації підходу до учнів. Вона висвітлює основні напрями реформування фізкультурної освіти, зокрема, упровадження інноваційних методів, адаптацію для учнів з фізичними обмеженнями та розвиток соціальних і моральних якостей через командну діяльність. Автори наголошують на значенні здоров’язбереження, мотивації до фізичної активності та підтримки здорового способу життя в освітньому процесі.
ОСНОВИ НАЦІОНАЛЬНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ: «НАРИСИ МУЗИЧНОГО МИСТЕЦТВА ГАЛИЦЬКО-ВОЛИНСЬКОГО КНЯЗІВСТВА» БОГДАНА КІНДРАТЮКА
Запропоновано критичний огляд нової праці іванофранківця Богдана Кіндратюка «Нариси музичного мистецтва Галицько-Волинського князівства», де вперше зібрано й систематизовано матеріяли про музичну культуру цього державного утворення. Тогочасна музика є важливим, але малодослідженим її історичним етапом, який забезпечив розвиток українського музичного мистецтва після падіння середньовічної Києворуської держави. Розглядаються народна творчість, інструментальна культура, музичний побут княжого двору і міста, церковний спів, дзвонарство. У другому виданні узагальнено нові факти, змінено окремі акценти як запоруку повнішої та правдивішої реконструкції тогочасного розвою полінаціонального музичного мистецтва в зазначеному ареалі. Нинішнє опанування його нуртування та розвою в ареалі нашого краю доби Середньовіччя є запорукою укріплення національної ідентичності, що вкрай важливо в час російсько-української війни.
SOFT-SKILLS ТА HARD-SKILLS У СИСТЕМІ СУЧАСНОЇ ОСВІТИ: ЗБАЛАНСОВАНІСТЬ ЗАДЛЯ УСПІХУ
У статті окреслено стан сучасної освіти, що знаходиться на роздоріжжі, де їй необхідно вирішити, як забезпечити збалансований розвиток hard-skills і soft-skills у студентів. Ідеться про те, що hard-skills, або жорсткі навички передбачають фахові знання та технічні вміння, які легко вимірюються і сертифікуються, а також володіння іноземними мовами, навички програмування тощо. З іншого боку, soft-skills, або м’які навички стосуються особистісних якостей, таких як комунікаційні вміння, критичне мислення, креативність, здатність працювати в команді та адаптація до змін. Автори наголошують наскільки важливо забезпечувати розвиток обох цих типів навичок, оскільки успішна кар'єра та ефективне виконання завдань вимагають не лише спеціалізованих знань, а й здатності ефективно співпрацювати, адаптуватися та вирішувати проблеми. Акцентується, що збалансованість між soft- та hard-skills є необхідною для досягнення успіху в умовах глобалізації і технологічних змін. Особлива увага повинна приділятися розробці та застосуванню стратегій та методик, що сприяють розвитку критичного мислення, креативності, умінню працювати в команді та ефективній комунікації серед студентів. Висвітлено питання оцінювання м’яких навичок та їх роль у професійному розвитку, а також розглянуто важливість адаптації освітніх програм до динамічних умов сучасного робочого середовища. Результати дослідження підкреслюють значення м’яких навичок в умовах глобалізації та технологічного прогресу, вказуючи на необхідність їх систематичного включення в навчальні плани для забезпечення успішної адаптації випускників до викликів сучасності.
ФОРМУВАННЯ ЕЛЕМЕНТАРНИХ МАТЕМАТИЧНИХ УЯВЛЕНЬ ВИХОВАНЦІВ ЗДО ЗАСОБАМИ НАРОДОЗНАВСТВА В УМОВАХ ІНКЛЮЗИВНОГО ОСВІТНЬОГО ПРОСТОРУ
У статті розкрито теоретико-методичні аспекти використання народознавства у формуванні елементарних математичних уявлень вихованців ЗДО. Обґрунтовується значення усної народної творчості як дієвого дидактичного засобу розвитку математичних умінь вихованців із нормотиповим розвитком та їх однолітків з особливими освітніми потребами в умовах інклюзивного освітнього простору. Акцентується, що в роботі з вихованцями груп ЗДО із інклюзивною формою навчання з метою формування елементарних математичних уявлень доцільно застосовувати такі малі фольклорні форми, як лічилки, прислів’я, казки. Їх використання під час спеціальних занять з формування елементарних математичних уявлень та організації ігрової діяльності дітей суттєво активізує пізнавальну діяльність, дозволяє створити оптимально сприятливі умови для особистісного розвитку дошкільників.
СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ У ФІЗИЧНОМУ ВИХОВАННІ СТУДЕНТСТВА: ВИКОРИСТАННЯ МОБІЛЬНИХ ДОДАТКІВ
У статті проаналізовано сучасний стан фізичної культури і спорту в Україні, зокрема, проблеми низького рівня фізичної активності населення, недоступності спортивної інфраструктури для осіб з інвалідністю та високого рівня вживання допінгу. Розглянуто основні етапи реалізації Стратегії розвитку фізичної культури і спорту до 2028 року та вплив Державної програми «Здорова Україна» на популяризацію активного способу життя. Окрему увагу приділено ролі фізичного виховання в освітньому процесі, його значенню для гармонійного розвитку особистості та формування соціальних навичок. В умовах сучасних викликів, повномасштабної війни обґрунтовано необхідність адаптації фізичного виховання до нових реалій, у тім числі впровадження цифрових технологій та мобільних додатків в освітній процес закладів вищої освіти.
ВИКОРИСТАННЯ ПЕЙЗАЖНОГО ЖАНРУ У ФОРМУВАННІ ЦІННІСНОГО СТАВЛЕННЯ ДО ПРИРОДИ ДІТЕЙ ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ
У статті розкрито особливості формування ціннісного ставлення до природи у вихованців ЗДО засобами образотворчого мистецтва. Акцентується, що одним із завдань методики ознайомлення дітей дошкільного віку з природою є формування екологічних цінностей, цілісного уявлення про природу та мотивації до її збереження. Наголошується, що дієвим засобом формування ціннісного ставлення до природи слугує образотворче мистецтво. Завдяки ознайомленню дітей дошкільного віку з пейзажним жанром відбувається активізація пізнавального інтересу до предметів і явищ природи, природного довкілля рідного краю, бережливого ставлення до нього, виховання позитивних моральних якостей особистості, а відтак і формування ціннісного ставлення до природи.
ФОРМУВАННЯ УПРАВЛІНСЬКОЇ КУЛЬТУРИ КЕРІВНИКА СУЧАСНОГО ЗАКЛАДУ ОСВІТИ
У статті розглядається феномен управлінської культури керівника як ключовий чинник ефективного функціонування сучасного закладу освіти в умовах трансформаційних змін. Автори акцентують увагу на необхідності поєднання професійної компетентності, емоційного інтелекту, стратегічного мислення та етичної відповідальності в управлінській діяльності. Здійснено аналіз наукових підходів до визначення поняття «управлінська культура», її функцій і складових. Визначено, що управлінська культура є інтегральною характеристикою особистості керівника, яка охоплює ціннісно-мотиваційний, емоційно-вольовий, когнітивний, управлінсько-менеджерський, праксеологічний, контрольно-оцінювальний та суб’єктний компоненти. Розмежовано поняття «управлінська культура» та «культура управління», що дозволяє глибше зрозуміти внутрішні та зовнішні аспекти управлінської діяльності. Окреслено основні функції управлінської культури, серед яких: комунікативно-інформаційна, проєктувальна, прогностична, мотиваційна, керівництва, реалізації, навчання, виховання, контролю, оцінки та корекції. Підкреслено, що високий рівень управлінської культури сприяє формуванню ефективної культури управління, розвитку педагогічного колективу та створенню сприятливого освітнього середовища. Стаття має міждисциплінарний характер і ґрунтується на досягненнях педагогіки, психології, менеджменту та культурології. Зроблено висновок про необхідність подальших досліджень для уточнення змісту поняття «управлінська культура» та розробки ефективних управлінських стратегій у сфері освіти.
ОСНОВНІ ПРИНЦИПИ ПРОЄКТУВАННЯ БЕЗПЕЧНОГО ОСВІТНЬОГО СЕРЕДОВИЩА В ЗАКЛАДІ ФАХОВОЇ ПЕРЕДВИЩОЇ ОСВІТИ
У статті визначено базові підходи до проєктування, організування та створення безпечного освітнього середовища в закладі фахової передвищої освіти в умовах масштабної цифровізації. На підставі аналізу сучасних тенденцій доведено, що інтегровані принципи безпеки підвищують ефективність освітнього процесу та сприяють формуванню позитивного іміджу установи. Автором обґрунтовано значення комплексного погляду на інфраструктурні, психологічні та організаційні аспекти, оскільки саме така багатовимірна перспектива дає змогу гарантувати захищеність студентів і науково-педагогічних працівників. У дослідженні встановлено, що належне проєктування інфраструктури має спиратися на принципи системності, гнучкості, превентивної аналітики та інклюзивності, оскільки вони забезпечують дієву адаптацію до швидких технологічних змін і дозволяють попереджати потенційні загрози. Крім того, охарактеризовано чотири принципи, які стосуються безпосередньо організування та створення безпечного середовища: колективна відповідальність, безперервний професійний розвиток, прозорість комунікацій і стратегічне планування. Звернено увагу на те, що брак чітких стандартів і недооцінка ролі цифрових інструментів можуть призвести до істотних ризиків, зокрема, втрати репутації та зниження якості освітніх програм. Результати вивчення підтверджують: умови, у яких здобувач освіти почувається захищеним, підсилюють мотивацію і сприяють розвитку творчого та інтелектуального потенціалу. Запропоновано рекомендації щодо побудови системи моніторингу загроз, формування спільної відповідальності учасників освітнього процесу та стимулювання дотримання норм академічної доброчесності. Окреслено перспективи подальших досліджень, а саме в напрямі вдосконалення політик конфіденційності й адаптації інноваційних технологій, що підсилюють безпековий потенціал закладу фахової передвищої освіти.
СОЦІАЛЬНО-ЕМОЦІЙНЕ НАВЧАННЯ ЯК ДИДАКТИЧНИЙ ІНСТРУМЕНТ АДАПТАЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ОСВІТИ ДО ВОЄННИХ ВИКЛИКІВ
У статті розглянуто соціально-емоційне навчання (СЕН) як дидактичний інструмент для адаптації національної системи освіти України до умов військових викликів. Розкрито актуальність впровадження СЕН у формальній шкільній освіті в контексті російської військової агресії, що триває з 2014 року та переросла у повномасштабне вторгнення 2022 року. Наголошено, що війна зумовила значні ризики для безпеки, психологічного благополуччя та навчальних досягнень здобувачів освіти, тому інтегрувати соціально-емоційне навчання в освітній процес є необхідним в умовах сучасних реалій. Проаналізовано сучасні дослідження й публікації українських науковців (2022–2025 рр.), нормативні документи реформування Нової української школи (НУШ) та практичний досвід упровадження СЕН. Основну увагу приділено тому, як СЕН сприяє формуванню стійкості й емоційної безпеки учнівства (Матвієнко, 2024), зниженню негативних явищ (стресу, булінгу, агресії) та підтримці навчання попри травматичні обставини. У статті окреслено наукову новизну в поєднанні СЕН із заходами адаптації освіти під час війни, представлено аналітику ефективності таких заходів адаптації в українських школах та ідеї подальшого впровадження (Елькін та ін., 2024). Зроблено висновки, що інтеграція СЕН у контексті реформи Нової української школи є ключем до створення безпечного, підтримуючого середовища, яке забезпечить емоційне благополуччя учнів і стійкість освітньої системи України.
ФУНКЦІЇ ЕМОЦІЙНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ В ДИСКУРСІ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ВЧИТЕЛЯ
Проблематика статті стосується актуального питання емоційного інтелекту (ЕІ) у структурі творчого потенціалу (ТП) і основних компонентів емоційної компетентності (ЕК) вчителя щодо його конкурентоспроможності. Сьогодні увага науковців прикута до поняття «емоційна компетентність». Вона є конститутивною складовою ЕІ і залежить від його сформованості й інтегральної властивості індивіда щодо використання здатності реалізації мети. Однак утвердження стану невизначеності, сумнівів, коливань щодо розмежування цих двох термінів (ЕІ і ЕК), їх дефініції привело до розгляду цієї теми. Розкрито структуру, сутність поняття ЕК, її складові функції на основі вивчення й аналізу психолого-педагогічної літератури та узагальнення наукових підходів щодо управління розвитком творчого потенціалу вчителів (УРТПВ). Застосовано теоретичні методи дослідження (вивчення наукової літератури, аналіз, систематизація, конкретизація, порівняльний аналіз, узагальнення інформації); емпіричні (моделювання). Обґрунтовано основні теоретичні підходи до визначення творчого потенціалу, конкуренції, ЕІ і місця ЕК у процесі професійного становлення індивіда. Викладено погляди зарубіжних і вітчизняних науковців щодо цих понять. Доведено, що підґрунтям ЕК є ЕІ. Акцентовано увагу на виокремленні як самостійного терміна «емоційна компетентність» на основі опанування категорії «емоційний інтелект». ЕК окреслюється як здатність відчуття емоцій індивіда і є ключовим фактором успішності. Зазначено, що рівень ЕК має вплив на творчу діяльність і професійне зростання. Аналіз цієї проблеми встановлює її стрижневі функції щодо конкурентоспроможності вчителя.
СУТНІСНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ ГОТОВНОСТІ МАЙБУТНІХ ОФІЦЕРІВ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ ДО ВИКОНАННЯ СЛУЖБОВО-БОЙОВИХ ЗАВДАНЬ ЗА ПРИЗНАЧЕННЯМ
У статті проаналізовано проблематику досліджень поняття “готовність до професійної діяльності” у контексті різних напрямів професійної діяльності та зосереджено увагу на сфері безпеки та оборони України з урахуванням специфіки завдань, які виконують підрозділи силових структур держави загалом та Національної гвардії України зокрема. Розглянуто історичні аспекти вивчення сутності готовності до здійснення певного виду професійної діяльності, роль процесу професійної підготовки у формуванні готовності до професійної діяльності. Деталізовано сутнісні характеристики терміна готовності майбутніх офіцерів НГУ до виконання службово-бойових завдань за призначенням та сформульовано власне визначення зазначеної дефініції.
КОУЧИНГ ЯК ТЕХНОЛОГІЯ НЕПЕРЕРВНОГО ПРОФЕСІЙНОГО ЗРОСТАННЯ ПЕДАГОГА
У матеріалі проаналізовано актуальність упровадження технології коучингу у процес неперервного професійного зростання вчителів. Визначено, що коучінг створює умови для формування особистості, котра здатна до реалізації власних потенціальних можливостей, самостійного прийняття відповідальних рішень. Головна мета коучингу полягає у підвищенні результативності. Доведено, що технологія коучингу дозволяє створити новий підхід щодо самого процесу професійного розвитку вчителів, внести в нього інтерактивні елементи та оновити зміст, підвищити мотивацію і відповідальність за результат, а отже, є актуальною щодо впровадження у процес професійного зростання вчителів.
СИТУАТИВНЕ НАВЧАННЯ ЯК ІНТЕРАКТИВНА ТЕХНОЛОГІЯ ФОРМУВАННЯ КОМУНІКАТИВНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ МАЙБУТНІХ УЧИТЕЛІВ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ
У статті висвітлено актуальну проблему підвищення ефективності вивчення англійської мови в умовах модернізації системи вищої освіти України шляхом упровадження інноваційних освітніх технологій, зокрема ситуативного навчання. Обґрунтовано доцільність застосування цього підходу для формування англомовної комунікативної компетентності здобувачів освіти. Окреслено ключові завдання ситуативного навчання: розвиток ситуативного мислення, стимулювання мовленнєвої активності, міжособистісної взаємодії та підвищення мотивації до навчання. На основі аналізу наукових джерел охарактеризовано методологічні основи ситуативного навчання, які за своїм змістом і цілями корелюють із кейс-технологіями. Запропоновано методичні рекомендації щодо організації навчальних ситуацій, з використанням креолізованих текстів та webорієнтованих інструментів. Визначено типи навчальних ситуацій (проблемні, уявні, рольові ігри), які сприяють розвитку практичних мовленнєвих умінь і навичок здобувачів. Акцент зроблено на створенні автентичного мовленнєвого середовища, що максимально наближене до реального, як важливої умови формування професійної англомовної компетентності майбутніх учителів англійської мови.
МАТЕМАТИКА ЧЕРЕЗ КАЗКИ ТА ІСТОРІЇ АБО ЯК ЗРОБИТИ НАВЧАННЯ ДЛЯ ДІТЕЙ ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ ЗАХОПЛИВИМ
У статті проаналізовано сучасні підходи до навчання математики дітей дошкільного віку, зокрема використання казкових сюжетів та історій для розвитку математичних навичок. Розглянуто можливості інтеграції казок в освітній процес для формування уявлень про числа, вимірювання, геометричні форми та просторові відносини. Визначено ефективність застосування інтерактивних методів та ігрових технологій у навчанні математики через казкові історії. Окрему увагу приділено ролі сюжетних ігор та моделювання ситуацій у закріпленні математичних понять у природному середовищі дитини. Обґрунтовано необхідність подальших досліджень щодо оптимальних способів впровадження казок у навчання математики, зокрема розробки методичних рекомендацій та цифрових ресурсів для підтримки цього процесу.
ОСВІТА ДЛЯ РОЗМАЇТТЯ: ВПРОВАДЖЕННЯ МУЛЬТИКУЛЬТУРНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ В ПРОГРАМИ ПОЧАТКОВОЇ ШКОЛИ
У сучасному глобалізованому світі розвиток мультикультурної компетентності в учнів початкової школи має важливе значення для підготовки їх до взаємодії з різноманітними громадами. У цій статті висвітлено результати дослідження проблеми інтеграції мультикультурної освіти в навчальні програми початкової школи, підкреслено її роль у розвитку культурної обізнаності, емпатії та інклюзивності. На підставі аналізу теоретичних джерел підкреслено важливість культурно зорієнтованого навчання у формуванні світогляду молодших школярів. У статті окреслено ключові стратегії розробки мультикультурної навчальної програми з урахуванням різноманітних освітніх матеріалів, інклюзивних практик навчання та реального культурного досвіду. Методи оцінки мультикультурної компетентності (рефлексивна діяльність і проєктне навчання) розглянуто як ефективні чинники забезпечення дієвої взаємодії. Проаналізовано проблеми, пов’язані з опором змінам у навчальних програмах і підготовкою учителів до їх реалізації, а також запропоновано практичні рішення для подолання цих перешкод. Представляючи приклади успішного впровадження мультикультурної освіти, це дослідження дає корисну інформацію для майбутніх учителів початкової школи і педагогів-практиків. У висновках підкреслюється необхідність постійного навчання вчителів для ефективного розвитку мультикультурної компетентності у молодших школярів. В результаті, ця стаття виступає за інклюзивний підхід до освіти, який забезпечує учнів початкової школи навичками, необхідними для успішного життя в культурно різноманітному суспільстві.
ІНКЛЮЗИВНА ОСВІТА В ЕПІЦЕНТРІ ЗМІН: МЕНТАЛЬНЕ ЗДОРОВ'Я СТУДЕНТІВ В УМОВАХ ВІЙНИ
The article substantiates the challenges faced by the educational community in the professional training of future specialists in a state of war. Significant attention is paid to the problem of creating a safe, inclusive educational environment for students with special educational needs (SEN), who are often more vulnerable to stressful situations. Inclusive education is interpreted as an important factor in supporting and adapting students in crisis situations. An analysis of current scientific literature was carried out, which made it possible to determine the main factors of the war's impact on the mental health of educational process participants. Modern Ukrainian universities are presented as spaces for academic growth, psychological and pedagogical support, and student assistance in crisis conditions (war). The results of a survey of higher education students are presented, which helped to identify their real emotional and psychological state, as well as their needs for psychological support. The research results confirm a high level of anxiety, stress, and psycho-emotional exhaustion among students, as constant air raid sirens, shelling, news from the front, and combining studies with volunteer or military activities create a significant mental burden. Based on the data obtained, the article presents strategies for creating a safe and supportive inclusive educational environment, including increasing the psychological resilience of students with disabilities in a crisis, developing self-regulation skills, and ensuring access to qualified psychological assistance. The materials of the article can be useful for educators, psychologists, higher education institution administrators, and all those involved in organizing the inclusive educational process in crisis conditions.
ЗАРУБІЖНИЙ ДОСВІД ПРОФЕСІЙНОЇ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ ДИЗАЙНЕРІВ: ТЕОРЕТИЧНІ АСПЕКТИ ТА ОСВІТНІ ПРАКТИКИ
У статті на основі аналізу зарубіжного досвіду відображено особливості професійної підготовки майбутніх фахівців художніх мистецьких спеціальностей, зокрема, дизайнерів. Проведене дослідження систем професійної підготовки дизайнерів у Німеччині, Франції, Італії, Фінляндії та США дало змогу виявити спільні риси та національні особливості, що зумовлюють ефективність дизайносвіти в різних соціокультурних контекстах (орієнтація на практико-орієнтоване навчання та тісну взаємодію з реальним сектором економіки; застосування інноваційних освітніх технологій, включно з цифровим дизайном, 3D-моделюванням, UI/UX та AR/ VR-дизайном; міждисциплінарність, що дозволяє здобувачам освіти поєднувати знання з суміжних галузей; формування критичного мислення, креативності та навичок роботи в команді; акцент на сталість, етику та соціальну відповідальність у проєктній діяльності). Розглянуто, що національні відмінності відображаються у структурі навчальних програм, культурному контексті, підходах до викладання та співпраці з індустрією. Визначено, що зарубіжний досвід професійної підготовки дизайнерів є важливим джерелом для вдосконалення національної системи дизайносвіти. Його критичне осмислення та адаптація з урахуванням вітчизняних реалій відкривають нові можливості для підвищення якості фахової підготовки майбутніх дизайнерів в Україні
ФОРМУВАННЯ КОЛОРИСТИЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ ЗДОБУВАЧІВ МИСТЕЦЬКИХ СПЕЦІАЛЬНОСТЕЙ В КОНТЕКСТІ ЇХ ПРОФЕСІЙНОЇ ПІДГОТОВКИ В ЗАКЛАДІ ВИЩОЇ ОСВІТИ
В умовах стрімкого розвитку мистецтва та дизайну зростає потреба у висококваліфікованих фахівцях, здатних глибоко аналізувати та застосовувати закони колористики у своїй творчій діяльності. Метою та завданням даного дослідження є розкрити питання формування колористичної компетентності студентів мистецьких спеціальностей під час професійної підготовки з теоретичної та практичної сторони. Для досягнення поставленої мети необхідно виконати наступні завдання: проаналізувати наукову літературу з обраної теми та визначити форми та методи, які найбільше підходять для формування колористичних компетентностей студентів мистецької спеціальності. Професійна підготовка здобувачів мистецьких спеціальностей має забезпечити не тільки теоретичні знання, а й здатність використовувати їх у практиці – створювати авторські роботи, працювати в аудиторіях, адаптувати колористичні рішення до різних контекстів. Такий підхід покращує формування широкого спектру компетентностей, що відповідає вимогам сучасної професійної діяльності.
ПРОФЕСІЙНА ПІДГОТОВКА МАЙБУТНІХ УЧИТЕЛІВ ДО СПОРТИВНО-ОЗДОРОВЧОЇ РОБОТИ З ЕЛЕМЕНТАМИ ФУТБОЛУ В ПОЧАТКОВІЙ ШКОЛІ: ТЕОРЕТИЧНИЙ АСПЕКТ
У статті представлено актуальність проблеми професійної підготовки майбутніх учителів початкових класів до спортивно-оздоровчої роботи з елементами футболу. Обґрунтовано сутність спортивно-оздоровчої роботи з елементами футболу в початковій школі, проаналізовано деякі теоретичні концепти щодо підготовки педагогів до її реалізації в освітній практиці з урахуванням сучасних українських реалій, зокрема воєнного стану (наявність психоемоційних травм у дітей молодшого шкільного віку, потреба у руховій активності у цифрову епоху та необхідність впровадження інновацій у позаурочній діяльності з фізичного виховання тощо). Подано орієнтовну модель професійної підготовки майбутніх учителів до спортивно-оздоровчої роботи з елементами футболу у школі І-го ступеня, визначено змістові характеристики окремих її компонентів (мотиваційно-цільовий, когнітивно-змістовий, комунікативний і практико-діяльнісний). На думку автора, результатом реалізації цієї моделі повинні бути: сформовані компетентності у майбутнього вчителя щодо цієї роботи (методичні, організаційні, комунікативні, валеологічні тощо), підвищення рівня фізичної активності студентів, їхня стійка мотивація до занять фізичною культурою, соціалізація учнів через командні ігри, комунікативні навички у спортивному середовищі та позитивний психологічний клімат. Підтверджено, що спортивно-оздоровча робота з елементами футболу в умовах НУШ слугує дієвим педагогічним засобом фізичного розвитку особистості дитини і дієвим інструментом формування ключових компетентностей у початкових класах. Доведено ефективний вплив спортивно-оздоровчих занять з елементами футболу на розвиток і виховання дітей молодшого шкільного віку, адаптацію та соціалізацію в умовах закладу освіти (зокрема для внутрішньо переселених осіб) і командну взаємодію.